Генетичні фактори розвитку гіперандрогенії у жінок - Яроцький, М. Є.; Семенюк, Л. М. (Clinical Endocrinology and Endocrine Surgery, 2016)
У огляді наведено аналіз літературних даних щодо найпоширеніших гіперандрогенних станів у роботі акушера-гінеколога: синдрому полікістозних яєчників (СПКЯ) та некласичної форми вродженої дисфункції кори надниркових залоз (ВДКН). Розглянуто гени-кандидати, які, імовірно, зумовлюють схильність до розвитку СПКЯ, ВДКН та супутніх метаболічних розладів (SRD5A1, SRD5A2, CYP19, CYP11a, ген інсулінових рецепторів INSR, P450c21). Описано особливості домінування андрогенів при поліморфізмі генів ферментів групи цитохрому при наднирковій гіперандрогенії та їхнього впливу на статеву приналежність, мінеральний обмін, становлення менструальної та реалізацію репродуктивної функції в даного контингенту пацієнтів. Зроблено висновок про важливість даних щодо генетичної схильності до гіперандрогенних станів для забезпечення ранньої діагностики та індивідуального підходу до лікування цієї групи пацієнтів.