Динаміка рівнів моноцитарного хемоатрактантного протеїну під впливом лікування гіпотиреозу - Дідушко, О. М. (Clinical Endocrinology and Endocrine Surgery, 2015)
Мета дослідження – вивчити вплив комплексного лікування гіпотиреозу на вміст моноцитарного хемоатрактантного протеїну-1 у сечі хворих на первинний гіпотиреоз. Матеріали та методи. Обстежено 133 хворих на гіпотиреоз. З числа обстежених у 67 пацієнтів був післяопераційний гіпотиреоз, у 66 – гіпотиреоз на тлі автоімунного тиреоїдиту (АІТ). Пацієнти були розподілені на групи: І групу, що складається з 32 пацієнтів із гіпотиреозом на тлі АІТ без ожиріння; ІІ групу – 34 хворих на первинний гіпотиреозом та ожиріння; ІІІ групу – 34 хворих на післяопераційний гіпотиреоз без ожиріння; IV групу – 33 хворих на післяопераційний гіпотиреоз із ожирінням. Результати та обговорення. У пацієнтів із гіпотиреозом виявлено достовірне підвищення рівнів хемоатрактантного білка моноцитів-1 (МХП-1) у всіх групах. Найбільш виражені зміни продукції МХП-1 спостерігали у хворих на первинний гіпотиреоз і ожиріння. Обговорено можливість підвищення ефективності лікування таких пацієнтів шляхом поєднаного застосування левотироксину (LТ4), еналаприлу та аторвастатину протягом 6 місяців. Одночасне застосування LТ4, еналаприлу та аторвастатину посилює терапевтичний ефект базисної терапії і зменшує надмірну продукцію МХП-1 у сечі. Висновки. При гіпотиреозі істотно підвищений рівень МХП-1 у плазмі крові хворих як із ожирінням, так і без ожиріння. Найвищі показники зафіксовані в хворих з первинним гіпотиреозом і ожирінням. Поєднане застосування LТ4, еналаприлу та аторвастатину протягом 6 місяців у хворих на гіпотиреоз посилює терапевтичний ефект базової терапії та зменшує надмірну продукцію МХП-1 у сечі.