Параоксоназа-1 у хворих на цукровий діабет 2 типу, що перенесли не-Q-інфаркт міокарда - Алтуніна, Н. В. (Clinical Endocrinology and Endocrine Surgery, 2015)
Мета роботи – оцінити рівень PON-1 у сироватці крові хворих на ЦД 2 типу, що перенесли не-Q-ІМ, та її взаємозв’язок з показниками вуглеводного та ліпідного обміну, а також інтерлейкінами. Матеріали та методи. Обстежено 49 хворих (середній вік – 61,52 ± 1,41 року), серед них 28 – пацієнти з ЦД 2 типу, що перенесли не-Q-ІМ (основна група), 10 хворих з не-Q-ІМ в анамнезі без супутнього ЦД (І група порівняння) та 11 пацієнтів з ЦД 2 типу без перенесеного ІМ (ІІ група порівняння). Контрольну групу склали 10 практично здорових осіб. Концентрацію PON-1 у сироватці крові визначали імуноферментним методом за допомогою аналізатора-фотометра iEMS Reader MF (Labsystems, Фінляндія). Результати та обговорення. За результатами проведеного дослідження було виявлено достовірне підвищення концентрації PON-1 в основній групі пацієнтів (р < 0,05) порівняно з КГ. При цьому відзначена тенденція до нижчої концентрації PON-1 у постінфарктних діабетичних хворих (p < 0,2) порівняно з такими ж пацієнтами без ЦД. За результатами кореляційного аналізу встановлено зворотний кореляційний зв’язок між концентрацією PON-1 і рівнем ГН (r = –0,44, р < 0,02), індексом HOMA (r = –0,37, р < 0,05), ЛП (а) – r = –0,48, р < 0,01 та пряму залежність концентрації PON-1 від рівня ІЛ-10 (r = 0,59, р < 0,001). Висновки. Для постінфарктних хворих з ЦД 2 типу характерне зростання рівня PON-1 у сироватці крові. При цьому вміст PON-1 має зворотну залежність від глікемії, інсулінорезистентності і концентрації ЛП (а) та прямо залежить від рівня ІЛ-10.