Особливості ведення хворих з ендокринними і метаболічними розладами в період пандемії COVID-19: основні положення Європейського товариства ендокринології - Tkach, S. M.; Yuzvenko, T. Yu.; Tovkai, O. A. (Clinical Endocrinology and Endocrine Surgery, 2020)
Пандемія коронавірусної хвороби 2019 р. (COVID-19), котра асоціюється із розвитком тяжкого гострого респіраторного синдрому, спричиненого коронавірусом 2 типу (SARS-CoV-2), потребує, щоб лікарі всіх спеціальностей, зокрема ендокринологи, об’єднали зусилля в боротьбі з вірусом SARS-CoV-2. Лише такий підхід дасть змогу зберегти здоров’я населення і запобігти несприятливим наслідкам, пов’язаним із COVID-19 в осіб, котрі страждають на хронічні, зокрема ендокринні захворювання. Останні дані свідчать про те, що в групу високого ризику і несприятливого перебігу COVID-19 потрапляють не лише пацієнти, які страждають на цукровий діабет (ЦД), а і хворі з іншими ендокринними та метаболічними розладами, такими як ожиріння, недоїдання, мальнутриція та недостатність надниркових залоз. В огляді представлені основні положення щодо ведення хворих з ендокринними розладами і COVID-19, розробленими робочою групою Європейського товариства ендокринології для використання ендокринною спільнотою в цій критичній ситуації.Наголошується, що літні пацієнти та особи із серйозними хронічними захворюваннями, такими як хвороби серця, легень і ЦД, мають найвищий ризик ускладнень, пов’язаних з інфекцією COVID-19. Хронічна гіперглікемія негативно впливає на імунну систему, збільшуючи ризик захворюваності та смертності внаслідок будь-якої інфекції, зокрема COVID-19. У пацієнтів із ЦД, інфікованих SARS-CoV-2, глікемічний контроль під час гострого періоду зазвичай значно погіршений. Тому звернення до лікаря по телефону, електронною поштою або через відеозв’язок у разі появи можливих симптомів інфекції COVID-19 є строго обов’язковим для отримання відповідної допомоги.При розгляді взаємозв’язків між ЦД, цукрознижувальною терапією і COVID-19 важливе значення надається молекулі, яка відіграє роль рецептора для SARS-CoV-2, а саме ангіотензинперетворювальному ферменту-2 (АСЕ-2). Недавно висловлено припущення, що селективні інгібітори натрій-залежного котранспортера глюкози 2 типу (SGLT-2), агоністи рецептора глюкагоноподібного пептиду-1 (GLP-1), піоглітазон і навіть інсулін можуть індукувати надекспресію рецепторів ACE-2. Це може мати серйозні негативні наслідки для осіб із ЦД у разі зараження SARS-CoV-2. Ця проблема має важливе значення, оскільки при ЦД у період пандемії COVID-19 необхідний оптимальний глікемічний контроль, а багато хворих змушені приймати зазначені цукрознижувальні препарати.Досвід ведення хворих з ожирінням свідчить про те, що навіть у молодих осіб COVID-19 нерідко прогресує в бік деструктивного альвеоліту з розвитком дихальної недостатності та смерті, спричиненої синдромом апное уві сні, сурфактантною дисфункцією, а також значно погіршеним глікемічним контролем. Що стосується пацієнтів з порушеннями харчування, то інфекція COVID-19 пов’язана з високим ризиком розвитку мальнутриції з підвищеними вимогами до харчування і наявністю тяжкого гострого запального статусу. Хоча нині немає об’єктивних достовірних даних щодо наслідків інфекції COVID-19 у хворих з адреналовою недостатністю, такі пацієнти можуть бути схильні до вищого ризику медичних ускладнень і, зрештою, до підвищеного ризику смертності в разі інфекції COVID-19. У разі підозри на COVID-19 хворому з недостатністю надниркових залоз слід негайно модифікувати замісну терапію, принаймні подвоїти звичайні дози замісних глюкокортикоїдів, щоб уникнути адреналової кризи.