Інсулінома: шлях до діагнозу - Черенько, М. С.; Товкай, О. А.; Черенько, С. М.; Уріна, М. О.; Кунатовський, М. В. (Clinical Endocrinology and Endocrine Surgery, 2018)
У статті описаний клінічний випадок інсуліноми, клінічна картина якої довго розцінювалася як нетиповий перебіг епілепсії, резистентної до терапії. Проаналізовані помилки, які були допущені під час діагностики та лікування, проведене порівняння з даними літератури. Висновки. Для діагностики органічного гіперінсулінізму необхідне визначення інсуліну і С-пептиду на тлі гіпоглікемії; нормальні показники інсуліну і С-пептиду на тлі встановленої гіпоглікемії і відповідних симптомів підтверджують діагноз. Для топічної діагностики інсуліноми мають застосовуватися КТ або МРТ з обов’язковим контрастним посиленням. Лапароскопічна енуклеація інсуліноми – найкращий метод лікування. У ранньому післяопераційному періоді може виникати реактивний панкреатит, що потребує відповідного лікування. Нетиповий перебіг епілепсії з резистентністю до терапії має слугувати приводом для виключення інших можливих причин судом, у тому числі органічного гіперінсулінізму.