Комплексне застосування α-ліпоєвої кислоти та сульфату цинку у постінфарктних хворих з цукровим діабетом 2 типу, можливості корекції системного запалення - Алтуніна, Н. В. (Clinical Endocrinology and Endocrine Surgery, 2016)
Мета роботи – вивчити динаміку С-реактивного білка (СРБ), інтерлейкіну-6 (ІЛ-6), фактора некрозу пухлин (ФНП-α) та ІЛ-10 у постінфарктних хворих з цукровим діабетом (ЦД) 2 типу на фоні застосування α-ліпоєвої кислоти (АЛК) та сульфату цинку (Zn). Матеріали та методи. Обстежено 49 хворих (середній вік – (60,97±1,59) року) з ЦД 2 типу, що перенесли не-Q-інфаркт міокарда (не-Q-ІМ). До базисної терапії пацієнтів на 4 місяці додавали АЛК (600 мг/добу) та сульфат Zn (248 мг/добу). Визначення СРБ та цитокінів проводили до початку лікування та після його завершення. Результати та обговорення. При порівнянні вихідних даних за досліджуваними показниками обстежених хворих з контрольною групою практично здорових осіб виявлено достовірно вищі рівні СРБ (р<0,001), ІЛ-6 (р<0,001), ФНП-α (р<0,001) та ІЛ-10 (р<0,001) у постінфарктних пацієнтів з ЦД 2 типу, що свідчить про активність системного запалення у цих хворих. Аналізуючи показники СРБ та цитокінів у хворих на ЦД 2 типу з перенесеним не-Q-ІМ після 4-місячного застосування комплексу АЛК з сульфатом Zn, було виявлено зниження рівня СРБ (р<0,01), ІЛ-6 (р<0,01) та ФНП-α (р<0,01). У нашому дослідженні не зафіксовано достовірного впливу комбінованого лікування на вміст ІЛ-10, хоча й було виявлено тенденцію до його зниження (р<0,2). Висновки. Комплексне застосування АЛК та сульфату Zn протягом 4 місяців у постінфарктних хворих з ЦД 2 типу знижує рівень СРБ та прозапальних цитокінів, зменшуючи активність системного запалення.