Взаємозв’язок індексу маси тіла, обводу талії та клініко-лабораторних показників у чоловіків різного віку, хворих на цукровий діабет 2 типу - Саєнко, Я. А.; Писарук, А. В.; Кошель, Н. М.; Маньковський, Б. М. (Clinical Endocrinology and Endocrine Surgery, 2025)
Зв’язок між ожирінням і цукровим діабетом 2 типу (ЦД 2 типу) давно встановлено, він пояснює високу поширеність ЦД 2 типу у багатьох країнах. Цукровий діабет 2 типу є основним чинником ризику розвитку серцево‑судинних захворювань. Недостатньо вивчено появу різних ускладнень ЦД 2 типу залежно від індексу маси тіла (ІМТ) і обводу талії (ОТ), роль вікового чинника в розвитку ускладнень ЦД 2 типу при ожирінні. Мета роботи — з’ясувати взаємозв’язок ІМТ, ОТ і клініко‑лабораторних показників у чоловіків різного віку, хворих на ЦД 2 типу. Матеріали та методи. Обстежено 230 чоловіків, хворих на ЦД 2 типу, віком від 30 до 80 років. Проаналізовані такі показники, як ІМТ, ОТ, обвід стегон (ОС), ОТ/ОС, артеріальний тиск, рівень глікемії та глікованого гемоглобіну, показники ліпідограми, функції печінки й нирок, наявність серцево‑судинних ускладнень ЦД 2 типу. Результати. При зростанні ІМТ підвищується артеріальний тиск, рівень тригліцеридів та С‑пептиду. Збільшення величини співвідношення ОТ/ОС супроводжується зростанням рівня холестерину в крові, але він залишається в межах норми, а його фракції статистично значущо не змінюються. Також не змінюються показники функції нирок та печінки. У чоловіків із ЦД 2 типу віком до 60 років виявлено статистично значущі кореляції ІМТ і ОТ/ОС з артеріальним тиском, рівнем С‑пептиду, холестерину, ліпопротеїнів низької густини, тригліцеридів і аланінамінотрансферази в крові, тоді як в осіб віком понад 60 років — лише статистично значущу кореляцію ІМТ і ОТ/ОС із рівнем С‑пептиду. Установлено статистично значуще зростання частоти ІХС і хронічної серцевої недостатності ІІ ст. зі збільшенням величини співвідношення ОТ/ОС. Висновки. Ожиріння підвищує ризик розвитку серцево‑судинних ускладнень ЦД 2 типу. Ожиріння асоційоване з несприятливими змінами вуглеводного та ліпідного обміну в чоловіків із ЦД 2 типу віком до 60 років, але цей зв’язок практично відсутній у старшій віковій групі. Можна припустити, що збільшення маси тіла при старінні менш метаболічно несприятливе порівняно з молодим віком, оскільки є природним процесом.