Диференційна діагностика вузлових захворювань щитоподібної залози, що призводять до компресійного синдрому трахеї - Бойко, В. В.; Кріцак, В. В.; Сочнєва, А. Л.; Ткаченко, В. В. (Clinical Endocrinology and Endocrine Surgery, 2025)
Вибір лікувальної тактики при вузлових утвореннях щитоподібної залози залишається одним із найскладніших завдань, оскільки не існує єдиної тактики для вибору часу, техніки та обсягу безпечного хірургічного лікування хворих із компресією органів шиї та середостіння. Низка питань потребують вирішення із застосуванням сучасних технологій. Мета роботи — оцінити методи диференційної діагностики вузлових захворювань щитоподібної залози, що призводять до компресійного синдрому трахеї. Матеріали та методи. У дослідження було залучено 167 пацієнтів, госпіталізованих у клініку в екстреному порядку. Частину з них прооперовано за невідкладними та терміновими показаннями з приводу компресійного синдрому трахеї. Усім пацієнтам у доопераційний період проведено ультразвукове дослідження щитоподібної залози, доповнене еластографією з визначенням коефіцієнта жорсткості та швидкості зсувної хвилі. У 88 хворих діагностовано полінодозний еутиреоїдний шийно‑загруднинний зоб, у 79 — диференційовані форми раку щитоподібної залози. Результати. Результати імуногістохімічних досліджень підтвердили наявність трьох ступенів проліферативної активності щитоподібної залози. Установлено залежність між показниками еластографії та маркерами проліферативної активності. Від типу еластограми та ступеня проліферативної активності тканини щитоподібної залози залежить тактика ведення пацієнта: динамічне спостереження або хірургічне лікування з вибором обсягу оперативного втручання, зокрема малоінвазивного. Висновки. Вважаємо за доцільне проведення на доопераційному етапі імуноцитохімічного дослідження пунктатів щитоподібної залози, отриманих під час еластографії з найпідозріліших вузлів.